Ричард Е. Грант
и Хелена Бонъм Картър
във филма на Робърт Биърман
ВЕСЕЛА ВОЙНА
Джулиан Уадам, Джим Картър и др.
Оператор: Джил Нътгенс
Композитор: Майк Бат
Сценарист: Алън Плейтър
Базиран върху романа на Джордж Оруел "Не оставяй аспидистрата да увехне".
Продуцент: Питър Шоу
Режисьор: Робърт Биърман
"Пътищата на славата водят единствено до гроба."
"НЮ АЛБИЪН" рекламна агенция
Гордън, правиш ми сянка. Какво правиш тук?
Г-н Ерскин иска да ме види. Май ще ми предложи повишение.
Браво, заслужаваш го. - Заслужавам го?
Да. - Уилям Шекспир е написал...
"Направени сме от същото, от което са направени и мечтите"
Уилям Блейк е написал "Тигър, тигър, лумнал с мощ, като факла в черна нощ".
Гордън Комсток е написал... "Насладете се на храната с "Бовекс".
Не си Шекспир, нито Блейк. - Откъде мога да съм сигурен?
Остави ме да работя. Спешно е.
Малко чудовище. - Мислех, че ме обичаш.
Не ти, а той. Човекът от плаката.
Аз мисля, че е сладък. - Сладък ли? Трябва да го кастрират.
Само че няма да открият нищо.
Комсток.
Създателите на "Кралицата на Шиба" са много доволни от кампанията.
Продажбите са скочили със 17%.
Винаги съм искал да направя кралицата щастлива.
Знаете, че тук ценим таланта.
Предлагам ви повишение. - Повишение?
Вие сте незаменим в слоганите. Какво ще кажете за...
...зам-мениджър или началник на Еди какво си.
Началник на креативния отдел. - Браво. Знаех си, че ще го измислите.
Ще имате собствен офис с табелка на вратата.
Ще има ли увеличение на заплатата?
4 паунда ли получаваш в момента? - 4 паунда и десет шилинга.
Да ги направим пет тогава.
Пускам едноседмично предизвестие. - Вие го заслужавате.
Моля? - Напускам.
Имате по-добро предложение?
Напускам, за да пиша поезия.
Ваша ли е?
От литературния отдел на "Таймс" мислят, че имам голям потенциал.
Има ли търсене за тези неща? - Не съвсем.
Няма ли достатъчно поезия по света?
Книжарниците и библиотеките са пълни.
Трябва да се докажа. - Но ти вече се доказа.
Караш хората да си купуват парфюма "Кралицата на Шиба".
За мен си цял гений. Каква е разликата? Поезия, реклама.
Все същите думи. Само че в различен ред.
Какво ти пречи да направиш някой паунд?
Г-н Ерскин, днес написах следния рекламен слоган:
"Нова надежда за заблудените!"
Какво ти казах, ти си най-добрият в бранша.
Един поет не може да се задоволи с това.
Вие не, но помислете за заблудените.
Розмари, направих го.
Повишиха ли те? - Не, напускам.
За Бога! - Трябва да разбера дали съм поет.
От "Таймс" твърдят... - Че имаш потенциал. Четох го.
Обеща, че ще ме подкрепиш. - И ще го направя.
Уърдсуърт не би стъпил в подобно място.
"Щастие бе да си жив в тези времена, но да бъдеш млад...
...бе изключително блажено. " - Ти, млад?
Чувала съм за поетични пристъпи, но ти прекаляваш.
Съсипах ли "Маса в ъгъла"?
Ти забъркваш кашите, аз ги оправям. Както обикновено.
"Напред към свежи полета и нови пасища!"
Всъщност е "свежи гори".
И нови пасища.
"Вятърът сурово брули върховете на натежалите тополи.
Не са тополи. Няма значение. Нито има вятър.
Едва ли Уилям е видял танцуващи нарциси, когато го е писал.
"Вятърът сурово брули върховете на натежалите тополи. "
Майната им на тополите. Пие ми се чай.
Заповядайте, госпожо.
Да, господине? - Господинът ще желае галон "Бовекс".
Гордън?
Защо не си на работа?
Бовекс? - Това беше шега.
Искам чай, препечени филийки и голяма чиния с еклери.
Защо не си на работа? - Напуснах.
Господи! - Сега съм поет и свободен човек.
Ясно. Една чаша чай.
Ами филийките? - Имаш ли пари?
Само чай.
Това брат ви ли е? - Да, г-жо Трилинг.
Той ще пие само чай.
Откъде ще вземеш пари? - Надявах се да ми дадеш.
Не за чая. За да живееш.
Книгата ми е по всички книжарници. - Някой купува ли ги?
Да. Хора, които четат "Таймс".
И г-н Равелстън, който публикува труда ми.
Имам уговорка с дузина издатели. Тук и в Щатите.
Щатите? Ти ще си от щата на безработните.
Занесохте ли сметката на брат си, г-жо Комсток?
Още не, г-жо Трилинг. - Ще е добре да го направите.
Веднага, г-жо Трилинг.
Трябва да си платиш сметката. Г-жа Трилинг гледа.
Тази жена е истинска вещица. Дай ми шилинг.
Благодаря ви, сервитьорке.
Много ви благодаря, сервитьорке.
Това достатъчно ли е за чая?
Даже е повече. - Задръжте рестото.
Ти си позор за семейството. - Ние сме семейството.
Ние сме последните от рода. Застаряващи ерген и мома.
Иска ми се да дишам свободно, но Розмари не ми позволява.
Благодаря за чая.
Вече ми дължиш 4 паунда, 10 шилинга и 6 пенса.
И ще ти ги върна. Бог ми е свидетел.
Г-жо Комсток, той плати ли си?
"Вятърът брули сурово върховете на натежалите тополи.
Димът от комините се спуска надолу.
По дяволите.
Димът от комините се спуска надолу.
Носен от въздушните струи.
Да. Въздушните струи.
Шекспир не се е сетил за това.
Горкият. Второразреден актьор.
Гордън!
Радвам се да те видя. - Другарю Равелстън.
Добри новини. Най-накрая напуснах работата си.
Вече съм поет и свободен човек. - Добри новини.
Може ли да поговорим? - Да, разбира се. Влизай.
Къде отиваш, скъпи? - Да се видя с един човек.
Обеща ми следобед, изпълнен с удоволствия.
Той е обещаващ млад поет.
Поредният мързелив гений. Кой е този път?
Гордън Комсток. - Комсток?
Той е едно леке.
И ако не се върнеш до пет минути да изпълниш обещанието си,
ще сляза и ще му го кажа лично.
Скъпа, колко чаровно чувствителна си.
Глупости.
Чете ли ноемврийския брой? - Не.
Страница 17. - Използвал си го?
Само малка любовна поема за умиращите ни проститутки.
Мизерия и деградация, отлично. - Това ще е запазената ти марка.
Имаш ли някакви планове? - Планове?
Все някак трябва да преживяваш.
Ще печеля от писането. Това е целта.
Изпратих няколко откъса до "Примроуз"...
...и до "Калифорния Ревю" в Щатите.
И?
Работя върху нова стихосбирка, наречена "Удоволствията на Лондон".
Става дума за Лондон... - И удоволствия.
Удоволствията се оказват нещастия. Заглавието е иронично.
Разбира се. - Почти завърших първата поема.
Разказва се за тополи.
И книгата ми е по всички книжарници.
Аз я публикувах, Гордън. Продадох 107-те копия.
Много добре. Имайки предвид, че това е модерна поезия.
От неизвестен поет, който не е учил в Оксфорд и не е хомосексуалист.
И не забравяй, че от литературния отдел на "Таймс"...
Знам какво пише, нали аз го писах.
Пол Доринг ще прави парти следващата сряда в клуб "Варсити".
Чувал ли си за него? - Критикът?
Важна клечка. Завършил е Оксфорд.
От семейство на банкери.
Комунист е, естествено. - Разбира се.
Там ще е пълно с редактори. Може да ти е от полза.
Ще отида, ако не съм зает.
Къде го оставих?
Почерпи се с цигара. - Мерси.
Извинявай, че не ти предложих. Ето какво търсех.
Искаш ли да работиш в книжарница?
Книжарница? - Дори и поетите трябва да се хранят.
Не и аз. - Освен ако нямаш богата любовница.
Не, не е богата. Тя даже не...
Имам приятел, който държи книжарница и търси продавач.
Не искам да работя в книжарница.
Гордън, никой не цени таланта ти повече от мен.
Видя ли това? - Да?
Поезия. - Поезия?
Да, поезия! - Господи Боже.
Повечето не струват, но...
...те моля да помислиш по въпроса.
Трябва ли да чакам докато настроението ми се развали напълно?
Гордън, познаваш Хермаяни. - Да, познаваме се.
Как върви сексуалният ви живот, г-н Комсток?
Не се оплаквам. - Да, но аз се оплаквам.
Вече се лиших от един оргазъм заради вас.
А доказан факт е, че пропуснатият оргазъм е загубен завинаги.
Време е да тръгвам. - И аз мисля така.
Ще поддържаме връзка. - Напишете писмо първо.
Уговорете си среща предварително. Само да не е в четвъртък.
Успех, Гордън!
Всичко е заради пари. Целият живот е за пари.
Равелстън е богат. Може да има всичко.
Може да прави секс следобед. - Това няма връзка с парите.
Аз не мога да правя секс следобед. - Това е различно, Гордън.
Това трябва да е. - Не ми пука за тази книжарница.
Искам да знам защо не мога да правя секс следобед!
Не викай толкова. - Защо не искаш да си направим дете?
Разбрахме се да изчакаме. - Не, ти искаше така. Аз не искам.
Докога? - Имаш среща.
Пълно е с книги. - Нали е книжарница. Какво очакваш?
Ако приема работата, може ли да правим секс следобедите?
О, Гордън! Няма къде да отидем следобед.
Пейка в парка или изоставена къща няма да свърши работа.
Няма да правя любов по поляните.
Вярно, че си от средната класа. - По-скоро съм хигиенична.
И да, средна класа съм. Ти също. - Това винаги е бил проблема.
Един ден. Скоро.
Кога? Кажи с точност.
Може ли в четвъртък? - Трябва да се връщам на работа.
Камбанката те приветства, Гордън.
Работа с перспектива ли търсите, г-н Комсток?
Изобщо даже. Мразя перспективите. - Чудесно. Не очаквайте много.
Часовете са дълги, а плащането оскъдно.
Два паунда на седмица.
И няма шанс за аванс. - Звучи идеално.
Трябва да разбирате от книги, да говорите културно
и да можете да смятате. - Да.
Чудесно. Професионално казано, вие сте в задънена улица.
Пожелавам ви успех.
Г-н Комсток...
Г-н Комсток, къде живеете?
В момента живея при леля ми в Хайгейт.
Един съвет от мен. Намерете си жилище в района.
С моята заплата няма да можете да си позволите автобус.
Нещо да препоръчате? - Улица "Бедроу". Зад ъгъла.
Изберете си някоя от къщите с аспидистра на прозореца.
Гаранция за порядъчност.
Аспидистра?
СВОБОДНИ СТАИ
Вие сте сам, нали г-н... Комсток?
Да.
Приемам само по един наемател. - Разбирам.
Не позволявам на наемателите да канят гости в стаите си.
По очевидни причини.
Можете да каните мъже
във фоайето на долния етаж, когато е свободно.
Но не и жени... - По очевидни причини, г-жо Уисбийч.
Браво.
Мисля, че стаята е много приветлива.
Приветлива? Да. Наистина.
Това е хубава...
...аспидистра.
Има по малко слънце преди обяд.
Хубаво, обичам слънцето.
Закуската е в 7:30, обядът в 12:00.
Вечеря в 18:00.
27 шилинга и шест пенса на седмица.
Плаща се предварително.
Приемливо ли е, г-н Комсток? - Да, напълно.
Добре.
"Вятърът брули сурово върховете на натежалите тополи.
Димът от комините се спуска надолу, носен от въздушните струи.
Нещо, нещо, тра-ла-ла.
Водещо до свят на тъмнина... По дяволите!
Димът от комините се спуска надолу, носен от въздушните струи.
Скъсани плакати се веят... Скъсани плакати се веят...
Чува се шум от карети...
Шум от карети и...
...и тропот от копита. Копито?
Копита? И двете не стават.
...
Не устоях на витрината и влязох.
Надявам се, че не възразявате. - Съвсем не.
Книгите са на рафта отсреща.
Или поезия? Имаме интересни преводи от България.
Ще разгледам. - Заповядайте.
Купувате ли книги? - Зависи какви са.
Имаме прекрасни книги. Погледнете.
Хубави книги. Прекрасни книги.
Дебели и тежки. Премерете ги.
Съжалявам. Не продаваме такива книги.
Защо ме накарахте да ги извадя от чантата?
Надменно копеле! Хайде, Ричард.
Да. Надменно копеле.
В интерес на истината, не мисля, че сте надменен.
Благодаря ви за разглеждането.
"МИШКИ" от Гордън Комсток
Оценили са ме на три пенса! Три шибани пенса!
Писа ми, че са го оценили на три пенса и е отчаян.
Той постоянно е така.
Мрази работата си, живота си, хазяйката си
и не иска да ме вижда повече. Ще поръчам чай с бисквити, моля.
Шоколадови бисквити? - Естествено.
Предай му много поздрави като го видиш.
Поканен съм на парти в зала "Оскар Уайлд".
Нагоре по стълбите, втората вляво, сър.
Може ли да ползвам телефона?
Два пенса за външни лица. - Имам два пенса.
Ето. Вземете ги и четирите.
Другарю, Гордън се обажда. - Гордън.
Аз съм в клуба, но няма никакво парти.
Пол, Гордън Комсток се обажда.
Отишъл е в клуб "Варсити" да те търси.
Гордън кой?
Гордън, приятелю, сменихме датата.
Просто всички са извън града. Елиът, Хъксли, Одън.
А Дилън сигурно е пиян някъде.
Аз не съм извън града, а тук, обграден от група епископи!
Много съжалявам, че така се получи.
Но наистина се надявам да дойдете следващия път.
А аз наистина се надявам да си го заврете отзад!
"Лондонски удоволствия".
"Вятърът брули сурово...
...върховете на натежалите тополи. "
Г-н Комсток. - Влезте, г-жо Уисбийч.
Има писмо за вас. - Благодаря.
Да сте пипали аспидистрата ми?
Сигурно е някой лишей.
Не ми прилича на лишей.
Леля ми Анджи има аспидистра и има същия проблем.
Как се наричаше... нещо латинско беше...
Никотинус инсендриум. Явно няма лек.
Разбирам.
Редакторът на "Примроуз" съжалява...
Вече ще следваш всички мои заповеди.
Ще откриеш редактора на "Примроуз".
О, да! И ще го убиеш.
Бавно и мъчително.
Кажи му, че съжаляваш.
Мамка му!
Защо света има нужда от артисти?
Защо на артистите им е нужен света?
Какво кара човек да опитва да изрази
емоциите си чрез музика... или рисуване...
...или с думи. - Лудостта, кое друго?
Гордън! - Трябва да поговорим.
Може ли следващата снимка, моля?
Не мога да говоря сега. - Да се разходим. Зарежи изкуството.
Не искам. - Пълни глупости.
Изглежда не е на фокус.
Простете.
Платила съм пари за този курс. - Не отговори на писмото ми.
Писмото ти гласеше "Скъпа Розмари, ти ме отблъсна, остави ме на улицата,
разби сърцето ми. Сбогом завинаги.
Искрено твой, Гордън. - Не трябваше да му вярваш.
Повярва ли му? - Разбира се, че не.
Ти си лъжец. Всички изкуства са лъжа.
Харесва ми шапката ти. - Благодаря.
Искам да те целуна. - Предпочитам чай.
Винаги предпочиташ чай.
Как ли го е направил Байрон?
Жените са се тълпели за да влязат в леглото му.
Не само четвъртъците. - Но е написал и доста поеми.
Ти пишеш ли поеми? - Поеми?
От "Примроуз" ме отхвърлиха. Още чакам вест от Калифорния.
Написал съм една четвърт от "Лондонски удоволствия".
Мразя поезията, мразя стаята си, а най-вече мразя
аспидистрата в стаята ми и ще я унищожа. Два чая, моля.
Не можеш да бъдеш успешен писател,
освен ако не си богат и не си завършил Оксфорд.
Помага и ако си гей или член на комунистическата партия.
Равелстън такъв ли е?
Той е богат, хетеросексуален социалист.
Сигурно е в леглото с Хермаяни, говорейки за безработните в Мидълзбро.
Едва ли има желание да отиде там. Сигурно дори не знае къде е.
Гордън. - Какво?
Къде се намира Мидълзбро?
Качи се на влака за Мидълзбро и ще разбереш. Но не е това идеята.
Ела с мен. - Къде?
Да се целуваме в уличката.
Трябва да се избръснеш. - Нямам пари за ножче.
Какво ще правим? - Мога да си пусна брада.
Да отидем в провинцията! - Тъмно е и има животни.
Не сега. В неделя. Да избягаме от Лондон,
от работата, парите и аспидистрите.
Ще се насладим на дърветата и свежия въздух.
Обещай ми да няма натежали тополи и нарциси.
Ще отидем до Брайтън. Старомодната провинция, както Констабъл я е рисувал.
Ден сред природата.
Може да те вдъхнови. - Да стисна нежно дупето ти.
Гордън, има си време и място за това.
Недей да прибързваш.
Мястото е Брайтън, а денят - неделя.
Ще видим. Не обещавам нищо.
Време е за влака ми. Обичам те.
Бог знае защо.
Благодаря.
Колко струва най-евтиния билет до Фарнхам в неделя?
Шилинг и четири пенса. - Благодаря.
Два билета до Фарнхам, билети за автобуса...
...обяд за двама, включваме и чай.
Цигари, непредвидени разходи и противозачатъчни...
...излиза около 10 шилинга.
Седем пенса? Резултат - безбрачие.
Пет шилинга. Ако може и десет.
Надявам се разбираш откъде ще взема парите, ако се съглася да ти ги дам.
От теб, предполагам? - От спестяванията ми за Коледа.
Има време до Коледа. - Гордън, моля те остави на мен.
Липсва едно копче на ризата ти.
Трябва някой да се грижи за теб.
Точно затова ми трябват пари. - Не разбирам.
В неделя ще водя Розмари на разходка в провинцията.
И мислех дали да не й задам важния въпрос.
Ще й предложиш брак? - Ако ситуацията е подходяща.
О, Гордън, това е прекрасно!
Много се радвам! - Но е тайна, да знаеш.
Можеш да разчиташ на мен. - Знам.
Затова съм тук. Както ти казах. - Не държа парите си тук.
Не можеш ли да... - В никакъв случай. Ще ме уволнят.
Нямам предвид да ги откраднеш.
Не можеш ли да... ги вземеш на заем
и да ги върнеш утре сутрин? - И каква е твоята роля?
Аз открих щастието с Розмари.
Както и ти някой ден. - Не говори глупости.
Дължа ти 5 паунда и ще ти ги върна до Коледа.
Давам ти дума! Като брат! Като поет!
Млъкни.
Ето я! - Кое?
Провинцията. - Бях забравил колко е голяма.
Харесвам шапката, но би ли я свалила? - Защо?
Имаш сив косъм. - По-точно три.
Знаеш ли, че имам само 25 зъба? Броих ги онзи ден.
Да се разходим в гората, докато сме още млади.
Почерпи ли нови идеи за поезия?
Погледни. Като гърди на млада куртизанка.
Така и си помислих. Напразно попитах.
Измисли стих за есенни листа.
"Гъсти като есенни листа, застилащи потоците на Валомброза."
Това е Милтън. - Можеш ли по-добре?
Милтън е бил сляп. Аз поне виждам.
Есенни листа, скърцащи и хрупащи като сухари за закуска.
Г-н Ерскин иска да знае кога ще се върнеш в агенцията.
Овесена каша за закуска, която пълни паниците и стомасите.
Всички са доволни и обичат да похапват, дори в големия град.
Гладна съм. - Искаш друго, скъпа.
Изглежда снобарско. - Умирам от глад.
Сигурно е скъпо. Не можем да си го позволим.
Ще вляза да попитам. - Няма смисъл.
Не бъди такъв инат. Аз влизам така или иначе.
Няма да вляза в това място. Прекалено е снобарско.
Телешко с гарнитура. Можем да си го позволим.
Можем да платим, но едва ли ще го изядем.
От това място ми се повръща. - Сър?
И двамата искаме студено телешко с гарнитура, моля.
А за предястие, сър? - Нищо, благодаря.
Само телешкото. - Без риба?
Без риба! Само телешко с гарнитура.
Обичаме студено телешко и гарнитура.
А за десерт, сър? - Ще решим по-късно.
Чудесно, сър. Мадам.
А за пиене, сър? - Две чаши вода, ако обичате.
Донесете ми менюто с вината. - Заповядайте.
Може ли да видя? - Дамата е коносьор?
Семейството ми има лозя.
Какво ще кажеш за "Кларет", скъпи? - Непременно.
Цялата бутилка... или половинка? - Цялата, мамка му!
Разбира се, сър. Цялата бутилка.
Това за лозята вярно ли е? - Не.
Но поне е най-евтиното вино в менюто. - И той го знаеше.
Знам тайна за "Кларет". - Каква?
Напиваш се от него. - Ако се напием, ще ти се нахвърля.
О, Господи. Нямам търпение.
Ще желаете ли нещо друго, сър?
Да, упътете ни до най-близката усамотена беседка.
Моля, сър? - Не знаете ли какво е беседка?
Опасявам се, че не, мадам. - Откъде ще знаеш.
Само да отбележа, че "Студеното телешко" беше топло.
Ти май наистина се напи, а? - Казах ти.
Ето местенце тъкмо като за нас.
Полянка, на която да правим любов и да мечтаем.
Страх ли те е? - Не.
А теб? - Не.
Но съм озадачен. Не знаех, че бельото ти е толкова сложно.
Не се тревожи. Знам как се сваля.
И между другото, виждала съм картина на Адам и Ева.
И Адам не беше със сако и блуза. - Разбира се.
Но да те видя така...
...е невероятно.
Няма ли и аз да получа нещо?
Гордън... имаш ли изобщо копчета на ризата?
Не много.
Гордън...
Взел ли си онова? - Какво?
Това, което се купува от аптеките и бръснарниците.
Купих нова самобръсначка специално за случая.
Надявах се, че ще забележиш.
Не говоря за самобръсначки.
Говоря за контрацептиви.
Ами...
Мислех, че това е работа на жените. - Както и всичко останало, нали?
Те разбират повече. - Не мога да забременея!
Това ще е моето дете. Нашето бебе!
Красиво и невероятно бебче.
Дар от Бога.
Ти си невъзможен!
Не върви добре, нали? - Изобщо даже. Развали всичко.
Отново пари. Винаги пари.
Малко любов, нежност и пари. Най-великото от тях са парите.
Не че не можеш да имаш бебе, а те е страх да го направиш.
Ще загубиш работата си и тримата ще гладуваме.
Равелстън може да има колкото иска деца.
Има ли деца? - Разбира се, че не. Той е изтънчен.
И предполагам, че може да ходи пеша до гарата.
Не беше моя идеята да похарчим последните пари за вино.
И плаща на някого, за да спре дъжда, предполагам.
Никога не вали върху хора като тях. Само върху такива като нас.
О, Боже, който си сътворил този прекрасен свят,
кога ще повярваме, че можем да имаме деца?
Колко време, Господи? Още колко време?
Виж, Гордън. Знак от Господ.
Как е Комсток? - Добре е. Много щастлив.
"Кралицата на Шиба" се нуждае от него. - Наистина?
Продажбите паднаха с 9 процента.
Обожават рисунките ти, но без думите на Комсток е като...
Като Едит без Гарбър? - Именно.
Благодаря.
Някакъв шанс да се върне? - Съмнявам се.
Върви ли му с поезията? - Много е щастлив...
...и пише с удоволствие.
Работниците, които бързат към гарата...
...гледат към сградите на изток.
Покриви? Яки?
Трябва да се римува с "копита на коне".
Мога да опитам с "конските копита"...
Или "конски задник". Това се римува с "чиновник".
Г-н Комсток.
Писмо за вас. - Благодаря ви, г-жо Уисбийч.
Забелязах, че писмото ви има американска марка, г-н Комсток.
Да, мисля, че е от Америка.
Благодаря ви, г-жо Уисбийч.
Не се тревожи, ти първа ще чуеш новините.
Редакторът на "Калифорния Ревю" съжалява...
Не! Чуй това.
Мръсно копеле!
Редакторът не съжалява! Той се радва!
И ми праща чек за 50 долара!
50 долара!
Пукни се от яд! Нищо чудно, че позеленя.
Пред теб стои поет с международна репутация.
А пред мен стои жалко растение!
Което дори не се яде.
Всички трябва да открием мястото си в голямата картина.
50 долара! 50 долара!
Да!
Добро утро.
Имам чек за 50 долара от колонията ни в Калифорния.
Искам да ги обмените в британски лири,
в каквито банкноти и монети сметнете за подходящо.
"Модилиани" ли е? Искам да запазя маса за трима за довечера.
Комсток.
Гордън Комсток.
К-О-М-С-Т-О-К.
Отдел "Плакати". Гордън?
В "Модилиани"? Сигурен ли си?
Ало?
В "Модилиани"? Не се излагай, Гордън.
Довечера.
"Джулия - Коледа".
"Царят на всичко, това са парите.
Те владеят кръвта ни, душата и ума ни.
Те ни дават покрив и вятъра спират.
Но давайки, те всъщност отнемат. "
Такси! Такси!
Към "Модилиани", моля. - Сигурен ли сте?
Разбира се. - Качвайте се, г-н Рокфелер.
Веднъж возих един известен писател.
Но не чета книги. - Нещата се подреждат.
Защото тази вечер ще закараш поета Комсток до "Модилиани".
Как беше името? - "Модилиани".
Не, вашето име. - Комсток.
Как казахте, че се казвате? - Комсток.
Обадих се тази сутрин. Комсток.
А, вие сте с г-н Равелстън?
Добър вечер, Майкъл.
Г-н Равелстън ще вечеря с мен, да. - Тримата сме заедно.
На обичайната маса, г-н Равелстън? - Благодаря.
Мерси.
Благодаря.
Това не ми трябва. Това е храна. - Затова е ресторант.
Донесете ми списъка с вината.
Гордън, искам да ти кажа нещо важно. - Скъпа, да не си бременна?
Нека аз платя сметката. - В никакъв случай.
Да си я разделим поне? - Аз съм световна фигура с 24 зъба.
Мислех, че са 25. - Ще ти обясня по-късно.
Трябва да знаеш, че известните поети си плащат сами сметките.
Напротив. - Аз го правя.
А сега, какво ще пиете?
Аз ще пия бира. - За мен същото.
Не. И двамата мразите бира. Опиумът на работническата класа.
Не, ще пием шампанско. Келнер?
Бутилка "Върв Клико" и три големи чаши.
Благодаря.
Сър. - Благодаря.
За литературата! - За поета Комсток!
Голяма работа е този Комсток. - За Комсток, Англия и Св. Георги!
Твой ред е. - Комсток ще стане известно име.
Прекрасно. Не е ли забавно?
Хората се изкушават толкова лесно, нали?
"Комсток, Комсток, лумнал с мощ, като факла в черна нощ...
...кой безсмъртен взор, коя ръка те вгради в таз дива красота?"
Другарю, това е висшата класа, нали?
Не миришещата работническа класа от Мидълзбро.
Не тъпата средна класа на аспидистрите.
Но истинската висша класа. Нали?
Да, това е.
Прекрасно е. Разбирам защо го пазите за себе си.
Да изпием бутилката и да поръчаме нова.
Малка поема от последната ми колекция.
Не, благодаря. - И аз не искам.
Тази ще ви хареса. - Не толкова високо, Гордън.
Известният поет Уистън Одън е казал...
"Не мога да се меря с Гордън.
Кара ме да се чувствам неловко.
Когато извади своето животно. "
Чули ли сте го? Сигурно го е чувала.
Имам още по-добро от Т. Елиът.
Благодаря.
Господи, висшата класа не е много евтина.
Но пък хората ухаят доста по-добре.
Никога няма да бъда обикновен отново.
Заведи го вкъщи.
О, не! Няма да се прибирам вкъщи.
"Вятърът сурово брули натежалите клони на Комсток. "
Няма да се прибираме, отиваме да купонясваме.
Но първо, ела с мен, скъпа.
Не съм те целувал цяла вечер, смили се над жадните за ласки ръце.
Не бъди смешен, Гордън. - Спокойно.
Спокойно, вече сме от висшата класа.
Можем да правим каквото си искаме.
Не би ударила така Байрон. - Не ме интересува кой е!
А Уърдсуърт?
Розмари държи да се прибере сама. - Ще си намеря такси.
Ела да пием по едно, преди да затворят.
И ние ще желаем от тази бира, ако обичате.
По-голямо количество, ако може.
Празнувате ли нещо, сър? - Да.
Ние сме поети със световна слава от вторник насам.
Така че черпим всички по едно! - Гордън, недей!
Тези бедни хорица заслужават да пият за сметка на богаташите.
Аз съм човек със слава и пари.
Нека видим цвета на тези пари.
Съжалявам, Джулия.
Можете ли да обмените чисто нов чек за 5 паунда?
Няма проблем.
Време е за затваряне, господа!
"Вятърът сурово брули върховете на натежалите тополи. "
Чаша чай за г-н Шекспир. - Благодаря.
Направил сте впечатление снощи. - Какво по-точно?
Пиян на талпа, сте взел аспидистра без разрешението на собственика.
Ударил сте и полицай. - Наистина?
Той каза, че не го е заболяло.
Къде мога да отида да повърна? - Тоалетната е направо...
Направо по коридора, сър.
Трябва да се приведете във вид за съдията Круум.
Какво ще получа? - 5 лири или 14 дни.
Няма проблем, имам 5 кинта.
Имах 5 кинта.
14 дни тогава.
5 лири или 14 дни.
Един момент.
Виждам, че според полицейския доклад се имате за поет.
Поет ли сте? - Да.
5 лири или 14 дни.
Следващият.
Не се тревожи.
Гордън не може да си го позволи.
Уредил съм всичко. Да вървим.
Ще ти върна парите. - Ще си ги приспадна от продажбите.
Казах на г-н Макекни, че имаш грип.
А аз се обадих на г-жа Уисбийч.
Казах й, че са те извикали спешно да се грижиш за болната си майка.
И повярва ли ти? - Не мисля, че вярва на някого.
Защо сте толкова добри с мен?
Защото си международен поет. - Благодаря.
Някой да иска питие? - Не, имам среща с мениджъра
на "Бовекс" и не искам да закъснявам. Ти му кажи.
Какво да ми кажеш? - Вече ще правиш каквото ти се каже.
Здравей, скъпи. - Припознала си се.
Прав си. Дълго ли ще стоиш тук? - Филип отиде за вестници.
За какво говориш?
Снощи извърших сериозно престъпление срещу обществото.
За първи път ли ти е?
Ако не е отразено в пресата, ще мога да запазя работата си
и да остана в кошмарната си квартира.
А ако е отразено? - Ще остана на улицата.
На практика всички сме на улицата.
Някои улици са по-хубави от другите.
Поздравления, Гордън.
Критиците не са разгледали случая ти.
Няма абсолютно нищо. - Пренебрегнали са и книгата ми.
Значи можеш да се прибираш. - Защо, да не е четвъртък?
Ще помогне ли, ако ти кажа благодаря?
Не е ...
Грешиш. Всичко ...
Наистина ли харесваш долната класа, скъпи?
Не долната, а работническата.
Миришат ми еднакво.
Гордън не е от работническата класа.
Той е около средната.
Той е безделник и мрънкащ кубист.
Аз съм социалист. Харесвам всички. - Всички сме социалисти.
Но не е нужно да харесваме всички. Особено хора, които смърдят.
Отвратително е.
"Богът на парите, който внимателно нас следи.
Мислите ни, мечтите ни, целите ни.
Той избира думите ни и крои дрехите ни.
Съставя начинът ни на живот. "
Добро утро, г-н Макекни.
Г-н Комсток.
Четете ли "Лондонски куриер"?
Публикуват ли поезия?
"Поет арестуван пиян".
Казаха ми, че сте болен. - Болеше ме главата.
Сигурен съм. Сега ще ви заболи отново.
Искате да кажете, че ме уволнявате? - Да.
Оказах се права. Нападнал сте моето цвете.
Просто защото нямах нищо друго под ръка.
Твоят човек наистина изгори всички мостове този път.
Не, г-н Ерскин, не е изгорил нищо.
Просто се напи и попадна в ареста.
Жалко. Брилянтен слоганист.
Двамата сте отличен екип, като Шерлок Холмс и д-р... как се казваше?
Ливингстън? - Точно така.
Колко ви плащаме, млада госпожице? - 3 паунда на седмица.
Тук ценим таланта, а вие сте най-талантливият ни художник.
"Бовекс" смятат, че сте по-добра от Леонардо... как се казваше?
Леонардо да Винчи. - По-добра сте и от двамата.
Какво ще кажете за още 10 шилинга на седмица,
заедно с повишението? - Повишение ли?
Директор на това, което предложи Комсток.
На креативния отдел? - Точно така.
Но не казвайте на момчетата. Знаете колко чувствителни са.
Да, позната до болка история.
Беше нищожен скандал.
Гарантирам, че Комсток ще ви хареса.
Има голям опит в продаването.
Обожава английската литература. И е много чаровен.
Защо всички искат да ми помогнат?
Защо не ме оставят на мира? Трябва да съм пренебрегнат.
Не заслужих ли да бъда отритнат? Нямам никакво бъдеще.
Къде ти е палтото? - Заложих го, за да платя квартирата.
Само тези ли дрехи имаш?
Защо не си с костюма? - Писна ми от него!
Дадох го на химическо, за да изчистят повръщаното.
Ако намеря пари да си го взема, ще мога да го заложа.
О, Гордън, ти си безнадежден!
Съгласен съм. Няма надежда за мен.
Можеш да разрешиш всичките си проблеми утре.
Утре, утре. И как точно?
Върни се на старата си работа.
Мен ме повишават.
Г-н Ерскин ме пита всеки ден кога ще се върнеш.
Отговорът е "никога"! Гордън е поет, свободен и...
...досаден. - Животът е досаден. Така го познаваш.
Млъкни! Писна ми от философстването ти за смисъла на живота и изкуството.
И не искаш да ме виждаш повече. - Да. Не искам да те виждам.
Наистина ли? - Да. Отказвам се.
Чудесно. Това е най-доброто решение.
Г-н Комсток!
Намерихме ви работа. - Тъкмо свикнах да не работя.
Обичате да лентяйствате.
Опасявам се, че отново е книжарница. Само това успях да уредя.
В Ламбърт, при г-н Чийзман. - В Ламбърт?
Чийзман.
Налей ми, скъпи.
Добре ли си, скъпа? - Да.
Горкият Комсток.
Какво ще желаете? - Чийзман?
Да. - Комсток.
Вземете си чипс. - Не, благодаря.
Често ли се напивате? - Не, беше моментна грешка.
Не ми пука, но ще взимате 40 шилинга на седмица. Няма да има за пиене.
Редките книги са тук. Цените са написани на тях.
Това е библиотеката.
Тук са основните категории.
Дивият запад, криминалета, романс и секс.
Фасулска работа.
Можете да пиете, ако искате, но не бъркайте в касата.
Това ме нервира и имам братовчед, който чупи крака.
Въпроси? - Защо магазинът се казва "Елдридж"?
Чичо ми се казваше така. Той ми остави книжарницата.
Стари парцали, това е моето наследство.
Мразя книгите, въпреки че ми изкарват пари.
Не съм прочел една през живота си.
Интересен район.
До нас е г-н Ортън, гробаря. Добър съсед.
Винаги е готов с чаша чай и някоя шега.
Ще мога ли да открия квартира наблизо? - Чистник ли сте?
Не. - Значи няма да имате проблем.
Благодаря.
Струва 8 шилинга на седмица.
Но това включва и други хора, които искате да доведете.
Много добре. - И ако никой не дойде при вас,
не се срамувайте да попитате.
Ако искате да се греете, въглищата са по 6 пенса плика.
Но топлината привлича мухи по тапетите.
Така че... вие си решавате.
Ще си помисля. А баня има ли?
Не и наблизо.
На долния етаж има мивка със студена вода.
А на улица "Ламбъс" има обществена баня.
Ходя там на рождените си дни да се къпя.
Дори и да не съм мръсна. - Банята е личен избор.
И не се плашете от съседката,
защото издава странни шумове нощем.
Парче бетон е паднало върху главата й по време на войната.
Искате ли парите предварително? - Не, не. Когато ви е удобно.
Стаята е прекрасна, г-жо Мийкън.
Великолепна!
Как сте днес, Гордън? - Добре, благодаря.
Върви ли търговията? - Бива. А при вас?
Страхотен бум. В това студено време падат като мухи.
Останали са само места за правостоящи.
Мога да ви заема място в книжарницата. - Вижте малките калпазани.
Юношите имат невероятно добра преценка.
Вие сте интелигентен човек. Мога да науча нещо от вас.
Това вашият телефон ли или моя? - Вашият.
Пак някой е ритнал камбаната. Винаги можеш да разчиташ на смъртта.
Много съм щастлив тук, г-н Ортън.
Отлична работа, Розмари.
Липсва само едно нещо.
Какво е то? - Думите.
Не можете ли да го убедите да се върне?
Гордън? - Платил е дълга си към обществото.
Гордън е поет и свободен човек. Той няма да позволи да го използвате.
Аз исках да бъда танцьор, но не тровя живота на другите, опитвайки се.
Заповядайте.
Всичко наред ли е, госпожо?
Да, госпожо?
Аз съм. - Розмари? Откри ли Гордън?
Равелстън ми каза къде е.
Къде е? - В Ламбърт.
Господи, в Ламбърт? - Да.
Ще ходиш ли при него?
Посъветваха ме да не ходя сама. - Не и отвъд реката.
Приятелката на Равелстън каза, че дори котките ходят по двойки.
Но тя разбира от тези неща. - Да.
Резенче лимон, моля.
Има вълна от грип. Хората падат като мухи.
Но са много мили и правят страхотен чай.
Кога ще се върнеш в цивилизацията? - Цивилизацията?
Имаш предвид в "Ню Албиън"?
Наричаш това цивилизация? Нека ти покажа нещо.
Ето какво хората тук мислят за твоята "Бовекс" цивилизация.
Красивите ти рисунки и моите думи.
Рисуват мустаци на жените и цици на мъжете и го разкъсват на парчета.
Тук, където се намираме в момента, това е цивилизацията.
Това значи ли да не се бръснеш, къпеш и чистиш?
Кога за последно си се къпал? - Ще се изкъпя на рождения си ден.
Наближава. - Добре, защото миришеш.
В отлично здраве съм. Не пуша, не пия, не правя нищо.
Разбиваш сърцата на хората.
Хората да се оправят сами със сърцата си.
И със заемите си? - Пак за пари, естествено!
Няма нищо общо с цивилизацията.
Само че във вашия свят, парите са равни на цивилизация.
Аз се отказах и от двете, сестро. - Не ме наричай така. Никога вече.
Ще си получиш петте смрадливи паунда.
Не става дума за пари и го знаеш. - Ти няма ли да си тръгваш?
Не се предавам толкова лесно. Искам да видя къде живееш.
Много ще ти хареса.
О, каква е тази миризма? От теб ли е?
Г-жа Мийкън вари риба. Прави го всеки вторник.
Това е бебето на Джеферсънови. Никнат му зъби.
Имат пет деца общо. Голямо семейство.
Г-жа Харисън е ударила главата си и оттогава не е добре.
Средната класа заключва лудите си, както направихме с леля Шарлот.
Тук е нещо нормално. Лудостта не пречи на никого.
Съжалявам, че е толкова студено.
Но ако запаля печката, топлото привлича хлебарки и мухи.
Това е кочина. - Ще ти кажа нещо интересно.
Там, където живеех, виждах много кучета, но не и фъшкии.
Тук виждам много фъшкии, но не и кучета.
За кучешки фъшкии ли ще говорим?
О, не. Мога да ти разкажа и за конските лайна.
Влезте.
О, извинявай, миличък.
Не знаех, че имаш гости.
Това е Розмари. Розмари, г-жа Мийкън.
Приятно ми е. - И на мен.
Реших, че може да ти хареса. Да освежи малко мястото.
Благодаря ви, г-жо Мийкън. С аспидистра няма как да си самотен.
Имате много красива приятелка, г-н Комсток.
Знам. - Палавнико ти.
Не е ли красива? - Ти мразиш аспидистри.
Не разбираш ли? За средната класа, аспидистрата е символ на уважение.
Тук...
...тя е знак на приятелство и обич.
Дори любов. - Мястото е ужасно, Гордън.
Спокойно е. Когато лежиш на дъното, няма накъде да падаш.
Уайлд е казал "Всички сме в канавката, но някои от нас гледат към звездите".
Тук в Ламбърт всички сме в канавката.
И на никой не му пука за звездите, защото на тях не им пука за нас.
Спрял си да пишеш. - Как разбра?
Погледнах. - Записал съм си някои неща.
С красив почерк.
"Богът на парите успокоява нервите и овладява надеждите.
Купува животите ни, плащайки с дрънкулки.
Обича да прекършва вярата ни,
а ние безсилни преглъщаме всичко. "
Ела тук, Гордън.
Започнал си да посивяваш. - И отвътре съм сив.
Защо затваряш очи?
Не искам да гледам стаята. - И аз ще го пробвам.
Ето. Затова беше целият шум.
Но си заслужаваше. - Да. Наистина.
А сега ми разкажи за конските фъшкии.
Какво? - Обеща ми.
Добре. Срещу мен живее човек на име Сам "Ринача".
Ходи по конете и рине фъшкиите.
Продава ги на хората като естествена тор.
Той се радва да ги продава, а те да ги купуват.
Много добре знаят, че купуват лайна.
И се запитах, има ли разлика от това да си шеф
на креативния отдел в "Ню Албиън"?
Вероятно не. - Тогава защо се преструваме?
Какво става, да нямаш бълхи? - Вероятно.
Моля?
Ще те изпратя до спирката. - Няма нужда.
Освен ако не дойдеш с мен. - Казах ти, че съм щастлив тук.
В такъв случай, ще се оправя и сама.
Добър ден, сър. С какво мога да ви помогна?
Дивият запад, крими, романс и секс?
Тук е ужасно. - Още нищо не си видял.
Ужас. - Лондонски удоволствия, приятелю.
Ето ги. - Гордън, кой е богатият ти приятел?
Невероятно богат. - Правим много неща за богати мъже.
Обича да го покриват с листа от маруля,
под звуците на някой марш. - Интересно.
Горкият е имал нещастно детство. - За Бога, Комсток.
Съжалявам, момичета. Не е в настроение. Чао.
Искаш ли да пием по едно? - Имам нужда.
Отсреща има кръчма.
Още ли искаш да пиеш? - Не, благодаря.
Не мога да повярвам, че си щастлив сред тези хора.
Да ти кажа ли тайната им? - Каква е тайната им?
Нямат какво да губят и винаги казват истината.
И оцеляват. - Оцеляват?
Какъв е смисълът на такова оцеляване?
Те умират. Всички умираме, другарю.
Винаги можеш да разчиташ на смъртта, според г-н Ортън.
Друг твой приятел? - Да. Още не си ме питал дали пиша.
Пишеш ли? - Не.
Така че можеш да се махаш.
Има ли таксита наоколо? - Не.
Да дойда ли отново? - Не.
Ти си най-твърдоглавото, егоистично, глупаво, перверзно, закърняло
тъпо и нещастно лайно, което съм срещал в живота си.
Откакто те познавам, това е първият път, в който си искрен с мен.
Браво. Един ден можем да станем приятели.
Можеш да си хванеш автобус от спирката.
Голямо червено нещо с камбанка в единия край.
Библиотеката ни носи около...
...паунд печалба на седмица.
Вземи си чипс. - Благодаря.
И днес е първият ден от пролетта.
Знаеш ли това? - Не съм забелязал.
"Когато фантазията на младежа се превърне в...
Как беше? Това не е ли от книга?
...нежно се превърне в порив за любов. "
"Когато горите разцъфнат и полянките поникнат,
хрътките на пролетта щастливи излизат,
времето е прекрасно, а птичките пеят. "
Ти ли си го писал? - Не, други са го писали.
Предполагам затова продавам книги, а не ги чета.
Здравейте, госпожице.
Имате ли романси? - Ами, днес е първия ден от пролетта.
Нещо по-специално?
Нещо с щастлив край.
Нека погледна.
"Олтар на страстта"? - Става.
Два пенса. Два пенса за щастлив край.
Доста изгодно, нали? - Може да се каже.
Каква приятна изненада. - Надявам се.
И ти ли празнуваш първа пролет?
Имаш ли нов порив за любов? - Не съвсем.
Да не си бременна? - Да.
Да?
Имаш предвид...
Онази вечер. - Точно така.
Значи трябва да се оженим, нали?
Има и други варианти. - Аз не се сещам.
Можеш да ме изоставиш. Да ни изоставиш.
Или мога да го махна. Една колежка ми даде адрес.
Струва пет паунда. - Това е отвратително.
А може и да не искам да се женя за теб.
Няма да те карам да правиш нищо насила,
и не трябва да решаваш нищо на момента.
Казах ти какво е положението и си тръгвам.
Не забравяй, че си поет и свободен човек.
Бях забравил за това.
БИБЛИОТЕКА
Имате ли книги за бременност?
Не и за обикновени граждани. - Аз не съм обикновен.
Студент по медицина ли сте? - Не.
Аз съм бащата на неродено дете.
Седнете отсреща. - Благодаря.
Не забравяйте да се подпишете после. - Благодаря.
Можеш да ме изоставиш. Да ни изоставиш.
Или мога да го махна.
"Татко".
Не звучи никак лошо.
"Богът на парите, който с вериги оковава поетския ум,
силата на работника, гордостта на войника.
И полага лъскавия щит на отчуждението
между кавалерът и неговата годеница."
"Лондонски удоволствия".
Добро утро.
Г-н Ерскин...
Португалецът се завърна.
Мили Боже!
Започваш в понеделник.
Да!
Г-жо Комсток.
Изненадващо добър обяд, Гордън.
Щяхме да предпочетем "Модилиани", но последният път бяха доста грубички.
Гордън, мисля, че е време за реч.
Не, време е да си оправя дълговете.
Това са пет паунда.
Боже!
Искате реч?
Да, нека я чуем. - Сигурен ли си?
Репетирал е. - Дами и господа, другари.
Искам да благодаря на всички ви за помощта.
Розмари я заслужава, но аз не. - Наздраве.
Искам да вдигна тост и за отсъстващите приятели.
За отсъстващите приятели! - Нека каже кои са те.
Г-жа Уисбийч и г-жа Мийкън. Бившите ми хазяйки.
Г-н Круум съдията и г-н Ортън гробаря.
Г-н Ерскин, моят шеф, който наскоро ме назначи
за шеф на отдел размножаване и въображение.
И Сам Ринача, който ме научи как се върши работа.
Не забравяй за тополите.
О, да. Обещал съм на всички тополи,
че никога повече няма да пиша за тях. - Жалко.
Но почитателите ми ще се радват да разберат,
че въпреки проблемите около сватбата, и откриването на дом...
И вземането на кредит от банка.
Аз все още пиша. - Жалко.
Чуйте го, брилянтно е.
Най-новата ми творба.
"Защо трябва да си слаб и изнемощял от глад?
Пий "Бовекс" всяка нощ. Бъди здрав и енергичен!"
Поетът Комсток продължава напред.
Благодаря ви от сърце. - За поета Комсток!
Наздраве!
Браво, скъпи.
За мен е чест да приветствам обратно в нашите редици,
след неколкомесечно отсъствие,
началника на отдел... как се казваше... креативност..
Гордън Комсток!
Давам ти думата, Гордън.
"Бовекс, Бовекс, горяща мълния, като факла в тъмна кухня.
Надлъж и нашир в нашата страна, Бовекс радва нашите деца."
"Качеството на Бовекс не е преувеличено.
Тече като нежен нектар, създаден в Рая.
Помага на тези, които дават и онези, които вземат.
Изхранвайки хора от 7 до 70.
Отлично!
"Вечерният час с камбанен звън настъпва.
Стадото бавно преваля баира.
Орачът уморен към дома си пристъпва,
оставяйки света на Бовекс... и на мен!"
Прибрах се!
Здравей, скъпи.
Купил съм подарък.
Аз пък нарисувах картина.
Наистина се присъединяваме към средната класа.
Да. И не се срамуваме, по дяволите!
Добре ли си? - Май ме ритна.
Може ли да го чуя. - Едва ли ще можеш.
Слушай, говори баща ти.
Обещавам, че за последен път те поучавам.
Когато се родиш, ще трябва да знаеш едно нещо. Само едно.
Не го слушай. - Ти вече го знаеш.
Един мъдър човек е казал "С каквото и да се сблъскаш в живота,
ако не е свързано с пари, всичко ще бъде наред. "
Отново помръдна. - Да, почувствах го.
Семейство Комсток върви уверено напред.
Превод и субтитри: Панайот Ценов - dieselboy
УНАКС ТИЙМ 2012